Vi behöver ta reda på vart Skalova tagit vägen.
Var är hon?
Hon hittade en passersedel till militärbasen i Ralsko.
TIDIGARE
Kan du inte berätta vad som pågår?
Jag kanske kan hjälpa dig.
Ni dödade min man och försöker ge mig pengar?
Var är fotot? Var har ni gömt det?
Om du yttrar ens ett ord om detta...
Honza, då?
Vi har inte flyttat på er fru. Jag beklagar verkligen, men...
Testet visar att hårstråna från bagageluckan -
- matchar de prover vi tog från Skala när han rekryterades.
Ambassaden tilldelade Gerald bilen.
Vilken åsna du är! Hur fan fick du tag i det?
- Stod han bara där? - Ja, som ett jävla vrak.
Han var helt förvirrad. Helvete!
- Vad fan var det? - Fan...
- Men vad var det? - Åk.
Åk innan nån ser oss. Kör, för fan!
- Ge hit den. - Vänta...
Ge hit den! Jag borde inte ha låtit dig köra.
Marie!
Marie? Hör du mig?
Herregud... Marie, hör du mig?
Hör du mig? Det är jag, Marie.
Ge mig den.
- Hallå? - Det är jag.
Kommer du?
Jag hoppas att hon är oskadd.
Du måste få ut oss fortast möjligt.
Jag räknade inte med att StB skulle sätta emot så hårt.
Att bli fängslad är en sak. Det hade jag nästan räknat med.
Men om de är beredda att döda mig får vi nog se saken som avslutad.
Nej, du kunde inte ha mer fel. Det ger oss en fantastisk möjlighet!
Du är här för att provocera dem, för att få dem att agera.
Vi hade räknat med flera veckor, men ett mordförsök - nu?
Tänk dig rubrikerna.
Du är mannen som StB försökte mörda.
Då går det inte längre att stoppa dig efter regimskiftet.
Du kan välja fritt bland ämbetena.
Du får stanna här medan jag förbereder allt.
Gå inte ut, undvik fönstren och framför allt - åk ingenstans.
Och min hustru?
Jag tar reda på hur det har gått.
Jag tar hand om henne.
Försök att slappna av. Du är säker här.
SCHWANDORF I VÄSTTYSKLAND
Sex, sju...
- Tack. - Tack själv.
- Osten stinker lite, men... - Ja, jag vet.
- Vi ses! - Hej då.
När du är klar fortsätter vi.
Jag har redan berättat allt. Flera gånger, dessutom.
Sätt er upp.
Kom.
Svälj den här.
Sträck ut tungan.
Upp med den.
Såja.
Om ni fortsätter att sköta er får ni snart gå ut i trädgården.
Det kommer att göra er gott.
Nå?
Hon är helt borta. Du kan vara lugn.
- Ni har en del snygga brudar här. - Idiot.
StB var ovanligt aggressiva.
De prövade kanske en ny taktik mot avhoppare, vem vet?
Eller så är det nån nitisk jävel som driver på allting.
Sånt händer, ju. Ibland behövs bara en nitisk jävel.
En nitisk jävel vid namn Patera?
Han heter så.
Och förresten är han försvunnen. Polisen letar efter honom.
Vilken slump, va?
- Jag vet inte vem han är. - Inte det?
Du stämde honom 1977.
För misshandel. Har du glömt det?
- Jaså han... - Ja, han.
- Blandar du ihop dem nu? - Nej.
Jag kopplade bara inte.
Jag trodde att det var nån annan.
Dessutom sköt de mot er vid gränsen. Ett intressant kapitel, det också.
Det underlättade när ni sökte asyl.
Det visades intervjuer med dig i tv, där du med stark inlevelse berättade -
- hur de var nära att döda er.
Och för ett par dagar sen berättade du med stark inlevelse -
- att StB var mig på spåren -
- och att du måste ta mig över gränsen i bakluckan på din bil.
"I säkerhet", sa du.
Det här är en lista över de åtgärder StB vidtagit mot dig.
Men i flera fall är det skillnad på deras och era beskrivningar.
Och du minns förstås vad du gjorde för tolv år sen?
Inte ens utlänningsmyndigheterna granskade mig så här ihärdigt.
- Det är det som är problemet. - Tror du mer på StB än på mig?!
Jag tror inte på nåt av det här. Det är påhittat allting.
Det de beskriver här har aldrig hänt.
Jag såg dig inte där inne. Jag har försökt nå dig i flera dagar.
Är din son religiös?
Ja.
Jag har inget emot tro.
Folk behöver nåt att tro på.
Folk bör tro på nåt.
Och när de förlorar tron på en sak hittar de nåt annat att tro på.
- Det är det som sker nu. - Det sker inte ett skit nu.
Varför lurar du dig själv? Det är över.
Vi vet inte ens var Skala är.
Och när han en dag dyker upp är det kört för oss bägge.
- Om han någonsin dyker upp. - Det gör han.
Och när han gör det sätter vi press på fanskapet.
- Du ska se det är långt ifrån över. - För min del är det över.
Mitt enda intresse är var Honza är.
Jag vill att du säger sanningen och inte behandlar mig som en idiot.
Lägg av.
Du vet var han är, Václav.
Om han inte har dykt upp på så här länge...
Jag visste det, jag visste det!
Skärp dig.
Vill ni ha påfyllning?
Har ni sett Honza? Berg? Han bör ha varit här nyligen.
Fyrtio år, mörkhårig, ser bra ut... Klädd i svart skinnjacka.
Ja, han ja... Han har inte varit här.
PRAG 17 NOVEMBER 1989
Frihet! Låt oss marschera!
Vad ska det här betyda, kamrater?
Vad gör ni här?
347. 359.
382.
Den här också.
Det fredliga firandet av internationella studentdagen -
- urartade i en blodig massaker.
Radio Free Europe fortsätter att ta emot samtal -
- från personer som har bevittnat kravallpolisens våldsamma angrepp.
Poliser i kravallutrustning väntade vid Národní třída -
- och blockerade vägen för oss.
Vi gjorde ingenting. Vi sjöng, tände ljus...
Sen kom plötsligt två pansarfordon försedda med schaktblad -
- och började fösa ihop människor.
De som försökte komma undan slog polisen med batonger.
Det var blod överallt.
Jag vill aldrig se nåt liknande igen.
I går kväll direktsände statlig tv från demonstrationerna -
- efter att tv-husets anställda krävt att få visa vad som pågår.
Det kommer obekräftade rapporter om att armén ockuperat tv-huset.
Å Medborgarforums vägnar kan jag bekräfta -
- att det vi alla har strävat efter nu är på gång:
Samtal har inletts mellan de styrande och folket.
Avgå! Avgå! Avgå!
Pragborgen, söndagen den 10 december.
Strax efter lunch anlände de nya regeringsledamöterna -
- för att inför presidenten avlägga ämbetseden.
Och som tjeckoslovakiska nyhetsbyrån rapporterade i eftermiddags -
- har president Gustáv Husák meddelat generalförsamlingen -
- att han nu avgår som president för Tjeckoslovakien.
Vi har nått vägs ände.
Var det inte det du ville?
Socialismen "hämmade dig", sa du.
"När det väl är över, så..."
Medborgarforum lär kräva min avgång.
- Hur förhindrar jag det? - Det kan du inte göra.
Ska jag också ansluta mig?
Vad skrattar du åt? Snart har Medborgarforum all makt.
Jag tvivlar på att de släpper in dig.
Du är väl med?
Men det kvittar väl vem som styr och ställer -
- så länge allt fungerar som det ska?
Och den där galna kvinnan?
Även det löper på enligt planerna.
Fan!
Vad anser ni att den nya regeringen bör fokusera på?
Jag sitter inte i regeringen, så...
Ni tippas bli biträdande minister med ansvar för StB.
Jag kan svara på vad Medborgarforum kräver.
Vi kräver ett slut på kränkningarna av de mänskliga rättigheterna -
- och uppdaterar därför inrikesministeriets regelverk.
Ministeriets olika förvaltningsgrenar blir nu statliga organ -
- som ska verka i enlighet med demokratiska principer.
Det krävs djärva, genomgripande och snabba åtgärder.
StB har alltid varit och förblir en källa till rädsla -
- men vi vill inte leva i rädsla. Och vi vill inte leva i en lögn.
Revolutionen leds av den här åsnan istället för av Viktor. Vem är han?
- Vi vet ingenting om honom. - De nya är precis där vi vill ha dem.
Just nu, kanske. Men hur blir det om två, tre år när opinionen skiftar?
Vid det laget har de hunnit återupptäcka kapitalismens lockelse.
"En historisk naturnödvändighet." Sa inte Marx så om kommunismen?
Ironisk nog hade han rätt i idén, men prickade helt fel om utfallet.
Och om dessa nya ledare visar sig vara ryska marionetter?
Ryssarna infiltrerar på alla nivåer, och det bör även vi göra.
Du har förändrats, Susanne.
Det är jobbet, så klart.
Om vi inte hittar Viktor snart kan vi lika väl ge upp.
- Förr eller senare kommer en ledtråd. - Låt mig leta efter honom!
- Geralds avdelning vet inget. - Nej, han agerar ju på egen hand!
Litar ni på dem?
Det är mitt jobb att inte lita på nån.
Inte heller på mig, antar jag.
Men tro mig...
Viktor är vår bästa chans till inflytande i Tjeckoslovakien.
Jo, men vi har ju honom inte.
Jag behöver din hjälp innan du återvänder till Prag.
Jag behöver adresserna till Geralds släktingar och vänner.
Tror du hans mormor gömmer dem i sin källare?
Gör bara som jag säger, okej? Jag sköter resten.
Spionerade du på mig hela tiden?
Du förstörde originalet när du hade läst det. Varför?
Varför? För att jag hade läst det.
Så klart. Allt enligt regelboken.
Ja, enligt regelboken för ett lyckligt äktenskap.
Viktor...
...vi vet bägge att det inte var Alexandra som skrev brevet.
Då vet du mer än jag.
Jag sökte upp henne...
Sluta trakassera folk med dina vanföreställningar!
- Jag hittade henne död. - Va?
Tänker du inte fråga hur hon dog?
Du kan säkert gissa. Dina kollegor från StB mördade henne.
- De hängde henne på dasset som nån... - Jag hade inget med det att göra.
Jag köper nästan din ånger.
- Hur mår Marie? - Har man hört!
Äntligen frågar du om henne. Du har ju varit fullständigt obrydd.
Man börjar se igenom masken.
Ingen vet att du är här.
För min del kan du lika väl tillbringa resten av ditt liv här.
Sitt här och ruttna så länge du vill.
Snälla, nej!
Nej!
Håll fast hennes ben!
Du har gjort mig besviken.
Gör du en till mig också?
Du ammar. Det är inte bra för barnet.
- Vad är det för skitsnack? - Förlåt?
Vet du vad jag inte förstår?
Maries ex-pojkvän blir nu chef för hela StB.
Och du har inte ens tänkt tanken att söka upp honom?
Bryr du dig inte om vad som har hänt?
Det är andra tider nu, om du inte har märkt det.
Man behöver inte längre vara skitskraj för allt.
Begäran om uppsägning
Kan du komma in hit?
Jag tänker inte vänta på att de nya ledarna ger mig sparken.
Och om de vill gripa mig så vet de var jag bor.
Vad är det?
Jag har inte sovit i natt heller.
Du behöver inte oroa dig. Dig rör de inte.
Det är inte det.
Jag kan inte sluta tänka på Honza.
Om han nu åkte nånstans, varför sa han då inget?
Han är visserligen ur tjänst, men...
Ni vet den där arkivarien som hela tiden frågade efter er?
Ja? Jag bad honom fara och flyga.
Jag har ingen sån dossier, och har inte heller begärt ut nån.
- Det är han som har gjort fel. - Nej, det är det inte.
Jag smög in en beställning som ni skrev på.
Dossiern handlade om nån vid namn Patera.
Honza bad mig göra det. Och därefter försvann han.
Jag är så rädd att nåt har hänt på grund av det jag gjorde.
Snälla, berätta vad som har hänt.
Om jag bara fick veta att han är oskadd...
Förlåt mig, jag känner mig så dum...
Stackare...
Jag ska berätta för dig. Men du måste hålla tyst om det, okej?
Jag fick veta...
...att han för några månader sen träffade en kvinna.
En kvinna med kontakter i väst, om du förstår jag vad jag menar.
När han insåg att jag kände till det valde han att gå under jorden.
Glöm honom.
Hon gjorde åtlöje av oss bägge.
Du är vacker, intelligent...
Du har hela livet framför dig.
- Hej. - Hej.
- Jag ska träffa ledamot Novak. - Slå er ned i väntrummet.
Schack.
Vi avbryter för ett meddelande från federala polismyndigheten.
Vi ber om allmänhetens hjälp med att hitta två försvunna personer.
Det gäller ett gift par som sannolikt separerats.
Viktor Skala är 48 år. 180 cm lång, smal kroppsbyggnad -
- med grått hår och bruna ögon.
Han hade vid försvinnandet skägg och bar blå jacka och grå byxor.
Hans fru, Marie Skalova, är 168 cm.
Hon har smal kroppsbyggnad, rödbrunt hår och bruna ögon.
Hon bar en blå kappa med luva, lila byxor och stövlar.
Bägge sågs senast i Prag -
- men de kan befinna sig var som helst i Tjeckoslovakien.
Jag åker tillbaka för att träffa vår mullvad i Prag.
Du måste följa med.
- Du är familj, inte jag. - Men tänk om...
Hon har varit med om så mycket.
Hon läker bättre hemma än här.
- Hemma? Men Viktor är... - Hemma hos dig, menar jag.
Jo visst, det är...
Ja, jag förstår.
Även ministeriet letar efter honom. Hela byggnaden är engagerad, så...
Nu vill varenda jävel ställa in sig så att de slipper klä skott för det.
Jag kan försäkra er om att vi har agerat utifrån patientens bästa.
Det är min bedömning att hon lider av schizofreni -
- eller möjligtvis en organisk psykos, då hon ådrog sig en skallskada.
Vad menar ni med psykos?
Hon pratade om döda kroppar i nån skog -
- gick runt i förklädnad och utgav sig för nån annan.
Hon attackerade även en man.
Medicinen slutar snart verka om vi nu avbryter behandlingen.
Jag säger det så att ni vet vad ni kan förvänta er.
Vi har bara hennes bästa i åtanke.
Var det därför ni inte informerade familjen?
- Hon saknade ju ID. - Då borde ni ha kontaktat polisen.
Tro inte att jag släpper det här.
Marie...
- Var kan vi byta om? - Där inne.
Såja. Och så vänsterbenet.
Bra. Håll i mig.
Så där. Försiktigt.
Försiktigt.
Det är ett jäkla kaos.
Alla går runt med ett fånigt leende.
Man tar inte makten med hjälp av leenden.
- Har du nåt? - Dåliga nyheter, dessvärre.
Innan revolutionen nådde ministeriet -
- hann de elda upp de viktigaste delarna av arkivet.
Va?
Det är därför jag inte hört av mig. Jag hade inget att ge dig.
Men jag hann kolla upp flertalet referenser.
Och vad hittade du?
Fler bevis för att StB såg Skala som en fiende.
De jagade honom.
Inget tyder på att han var agent. Snarare det motsatta.
Du har kanske varit inne på fel spår.
Han är kanske reko.
Fortsätt leta.
Det kan jag inte göra. Jag blev av med jobbet.
Jag jobbar på en biltvätt nu.
Du kunde kanske säga till dem...
...att jag var på deras sida? Även jag var reko.
- Stadnikova, hallå? - Det är jag, mamma.
Stepan, var är du?! Var har du hållit hus?
- Jag kan inte prata länge, mamma. - Men var är du? Vad har hänt?
Jag ville bara säga att jag mår bra.
- Men snälla du... - Oroa dig inte för min skull.
Jag lät avlyssna vänner och släkt.
Mest skräpprat, förstås. Timmar av innehållslöst babbel -
- men så kom det här.
Han ringer från nära gränsen mellan Västtyskland och Tjeckoslovakien.
Det är alltid som mörkast under ljusstaken.
Ett ordspråk. Japanskt, tror jag. Ganska charmfullt.
Telefonnumret är hemligt, men mina vänner spårar det just nu.
- Och jag har bokat flyg till München. - Det har jag inte godkänt.
Det är kanske redan för sent.
Tjeckerna har gott om hjältar, men desto färre ämbeten.
Var var Skala i november? Det var då det gällde.
Han fanns inte där för sitt folk, vilket de lär klandra honom för.
Då svarar vi med nåt kraftfullare. Och jag vet vad.
Om han ens är vid liv, kära du.
- Nej... - Jo då.
Nu är det kört. Så där, ja.
Tredje raka. Ser du vilka framsteg du gör?
När du inte ser dem?
Jag hämtar lite mer te.
Hon är fortfarande lite konstig.
Men hon repar sig - snabbt.
Bebisen vågar sig inte nära henne. Hon är nog rädd.
- Bebisar märker när... - Lägg av.
Då så...
Vila här ett tag till så är du snart återställd.
Jag mår bra. Det är inget fel med mig.
Vad har du för planer, då?
Ska du åka hem? Till London, menar jag.
Inte än.
Kamrat Novak har besök.
Fru Skalova? Följ med mig.
Ni kan vänta här.
Hej.
- Du ser ut att vara återställd. - Jag kom för att tacka dig.
Vi pratar här, okej? Slå dig ner.
Jag tror att kontoret är avlyssnat. Jag borde ringa nån, men vem?
Tekniska avdelningen?
Det var nog de som lät avlyssna det.
Så du är biträdande minister nu.
Vi fick topposterna, men under oss är alla kommunister.
De vet hur saker och ting fungerar, och de vet allt om oss.
Jag behöver nån jag kan lita på vid min sida.
- Och du? Mår du bättre? - Ja.
Men... jag vill be dig om en tjänst.
Jag behöver komma in på den ryska militärbasen i Ralsko.
- Kan du hjälpa mig med det? - Va?
Men varför?
Det finns ett ställe jag behöver se.
- Hanka berättade vad som hände... - Nej, Hanka vet ingenting om det.
Det gör ingen.
Snälla.
- Jag ska försöka. - Tack.
Vet du vad som skiljer dig från den där Patera vid StB?
Du har bättre kläder och utbildning.
Och det beror enbart på att din pappa var engelsman.
Om dina föräldrar istället hade stannat i Prag -
- skulle du varken ha klädseln eller utbildningen.
Då vore du en vanlig Patera.
Men du har kanske högre rang inom StB.
Du är sannerligen nitisk nog.
Jag ska berätta en sak.
De grep min mamma 1948.
Hon hölls inte fängslad länge. Ett par månader. Men det räckte.
När hon kom hem igen gömde jag mig bakom soffan.
Jag kände inte igen henne.
Hon hade gått ner 20 kg och var alldeles grå i uppsynen.
När andra barn hade mardrömmar fick deras mödrar trösta dem.
Hos oss var det tvärtom.
Jag kan inte minnas en natt då hon inte skrek i sömnen.
Och när pappa var iväg fick jag trösta henne.
I slutändan gasade hon ihjäl sig.
På grund av StB-svin som du.
Nitisk?
Jo, nog är jag nitisk alltid.
- Fint. - Jag vet.
De pratar inte med dig om du inte har ett sånt.
Nån från deras ambassad väntar på dig där.
En hygglig typ, säger de. Reformvän.
Han har ordnat allt. Soldaterna hade inte släppt in dig.
Tack för allt.
- Ska jag inte följa med? - Nej.
Var försiktig.
Vladimir Volkogonov från sovjetiska ambassaden.
Skalova. Inrikesministeriet.
Följ med.
Inte ni.
Endast fru Skalova har tillträde.
Jag vill att han följer med. Jag kräver det.
Bara att bevilja er tillträde är emot protokollet.
Jag kan inte släppa in honom. Det är antingen eller.
Vill ni komma in, eller inte?
Varsågod.
Det här området utnyttjas inte. Säkert att vi är på rätt ställe?
Soldaterna känner kanske inte till att den här området finns?
Desto bättre i så fall.
Det är ju på grund av soldaterna ni tjeckoslovaker avskyr oss.
Under kriget var vi hjältar.
Ni såg ett brödrafolk i oss.
Och nu avskyr ni oss på grund av soldaterna.
Ja...
Ni vill intala er själva att ni inte är rädda för oss -
- men i själva verket är ni livrädda.
Vad hoppades ni hitta här?
SCHWANDORF I VÄSTTYSKLAND
Det är lönlöst. Vi har fullmakt uppifrån.
Inbillade du dig verkligen att du skulle komma undan?
Vad fan tänkte du?
Jag vet att det var du som skickade ryssarna på mig.
För att bli av med mig. Det gick inget vidare, eller hur?
Ryssarna, sa du?
Herregud... Så klart.
Frun...
- Om du har skadat honom... - Vänta! Vänta!
Det här är Smith från brittiska ambassaden.
Jag har information om Viktor Skala. Kan jag få tala med hans fru?
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com